Tekstet af SUBSTANCE for DanishBits.org
UN Owen bliver til Ukendt.
Vi må alle have noget tilfælles. Nogen der kender os allesammen.
Det er digtet. Kan I ikke se det?
Ingen kommer efter os. Det her er enden.
De kan godt lide onkel Hugo, ikke?
Jo. Jeg er forelsket i ham.
En huggede sig selv over og så var der seks. Hun havde ret.
Det er digtet!
Vi er kloge. Vi burde holde sammen.
Den var låst.
Hvilket betyder, at der må være en hovednøgle.
Vi kunne alle have nøglen. Vi kunne alle have pistolen.
Morderen er ikke derude. Han er herinde.
Det er en af os.
Tekstet af SUBSTANCE for DanishBits.org
Se hvor glad Cyril er nu.
Hugo hjælper altid på tingene.
- Han er den mest vidunderlige mand. - Han virker meget rar.
Jeg kan ikke forestille mig, at mange ville være så flinke under de forhold.
Hvilke forhold?
Jeg vidste ikke, at jeg var gravid, da min mand døde.
Så Hugo skulle arve, da han var nevø.
Og da Cyril så kom, var håbet ude for Hugo.
Han har brug for en rig pige fyldt med farmands penge -
- men han er en romantiker. Vil giftes af kærlighed.
Men hvordan kan han det, når han intet har?
Kærlighed koster meget at forfølge, miss Claythorne.
Godt klaret, Cyril!
Jeg går ned og leger med dem.
Hej.
Det ser ud til, at vi får forstærkninger, Cyril.
Er De klar?
Klar? Jeg tror ikke, at miss Claythorne kan ramme.
- Piger kan ikke, onkel Hugo. - Det får vi at se.
Skud!
Herovre! Skynd dig!
Hurtigt. Hun kommer hele vejen rundt. Kom så!
Godt klaret. Næsten...
- Vi må da gøre noget. - Hvad skulle vi gøre?
- Tænde et bål på stranden? - Ikke i det her vejr.
Hvor skal hun hen? Hvor skal De hen?
Jeg skal lave te. Jeg tager det herind.
Hvad tager De ellers med? En kniv?
Pistolen fra Deres skjulested?
Hvad putter De i teen? Hun slår os alle ihjel!
Der vil være citron i teen.
Jeg tager ikke en kniv med. Har ikke pistolen.
Jeg ville ikke, skulle dræbe jer alle på en gang.
- Hvordan ved vi det? - Fordi det er en af gangen.
Har De ikke fulgt med?
Og ingen steder står der noget om en pistol, din skiderik!
Jeg går med dig.
Nej!
Vi går alene eller i en gruppe.
Jeg hører, at De overså hængninger, dommer Wargrave.
Når det var passende.
Tubs siger, at De så alle de hængninger, som De havde dømt.
Er det rigtigt?
- De skal stoppe med at kalde mig det. - Er det rigtigt, dommer?
Jeg havde magten til, at dømme folk til døden for deres forbrydelser.
Med stor magt kommer stort ansvar.
Jeg tror, at hvis man kiggede væk, når magten blev udøvet -
- var det uansvarligt og fejt.
Så De Edward Seton blive hængt?
Jeg husker Edward Seton fra aviserne.
Alle sagde, at han var uskyldig.
Det var han ikke. Han efterlod dagbøger.
De viste et skævt og beskadiget sind.
Han mente, at hans ofre var fyldt med snavs -
- og han rensede verden for deres pletter.
At narre politiet med spor og fejlbeskrivelser morede ham.
Ligeså meget som tortur og sadisme.
Han var skyldig og De gav den rigtige dom.
- Fordi så De ham ikke? - Det gjorde jeg.
Det var foruroligende.
Anderledes.
Han ville ikke have hætte på.
Jeg skulle se hans ansigt.
Måske fordi han mente, at vi havde noget til fælles -
- måske for... at grine af mig.
grine af dig?
Ja.
Af retfærdigheden.
Det betød intet for ham.
Han var ikke styret af det eller af mig.
Jeg var ingenting.
Jeg ville snart blive glemt. En fodnote i historien.
I modsætning til ham med hans historie med blod og rædsel -
- ville han blive husket for altid.
Og det virkede.
Han hjemsøger mig stadig.
Men latter eller ej, så kom retfærdigheden som altid.
Og verden er fri for hans forfærdelige mørke.
Det er latterligt. Vi kan da ikke bare sidde her og intet gøre!
Det er rigtigt, doktor.
Vi sagde alene eller i en gruppe.
Jeg vil læse.
Dr. Armstrong, Deres rastløshed er meget trættende.
Retfærdigheden skete fyldest.
Morderen og Wargrave har en fælles interesse.
Den samme ophidselse når de forårsager død.
- De grinede, da jeg talte om dommeren. - Ja, men jeg har skiftet mening.
Hvor mange mænd har han hængt? Hvad gør den slags ved en?
Han er alene. Hans kunne planlægge hvad som helst.
Stop det nu, bare stop det!
Vi skal bare finde os i Dem? Deres åndedræt, røgen, Deres -
- kradsen og febrilske vandren frem og tilbage.
Jeg går i seng.
Alene eller i en gruppe.
I kan se mig gå op ad trappen.
Cyril?
Nej!
Vera?
Tag det roligt. Det er bare lugtesalt.
Træk vejret langsomt, ind gennem næsen og ud gennem munden.
Sådan.
Jeg troede, der var en i værelset sammen med mig.
Her, drik lidt cognac.
Det er godt for dig, Vera.
Hvad, tror De jeg har puttet noget i?
Jeg finder en anden flaske, der ikke er åbnet.
- Jeg har brug for vand. - Cognacen er fin.
Jeg har ikke puttet noget i. Cognac er godt i en choksituation, derfor har jeg det.
Lombard. Det er anden gang.
Der foregår et eller andet mellem dem.
Uåbnet og uden tilsætningsstoffer.
Hvad er det til?
- Det ved jeg ikke. - En lysekrone, måske.
Ligesom nedenunder.
En lysekrone i et soveværelse?
Det er jo fine folk her, ikke? De har lysekroner alle vegne.
De kunne have en lysekrone i grisestalden, hvis de havde lyst.
Jeg er begyndt at kunne lide Dem, Tubs.
De er et arrogant røvhul, er De.
For pokker da også! Undskyld, miss Claythorne.
Nej, det er rigtigt, han er et røvhul.
Hvor er dommeren?
Gudfader!
Han er blevet skudt i hovedet.
Hvad gør De?
Vi må vikle noget om hans hoved. Hvis vi skal flytte ham.
Han har ret.
Vi kan ikke have, at hans hjerne vælter ud på gulvet.
Lad være med at bruge Deres jakke. Jeg finder noget andet.
Skudt?
- Er De sikker? - Se selv!
Vi har ledt allevegne efter det våben.
De gik ned i underetagen for at hente den flaske.
De gik også ned for at hente et glas cognac.
Og De, De forsvandt et stykke tid.
For at finde min taske, så jeg kunne tage mig af... Vera!
- Vi hørte ikke skuddet. - De kunne have dæmpet det med en pude.
Vi må stole på Dem.
Jeg har aldrig skudt en mand i hovedet. Det er mere dit område.
Hvordan skulle jeg have tid til at gå nedenunder, tage et glas cognac -
- skyde Wargrave, sikre mig at ingen hørte det, lægge ham tilbage og gå ovenpå igen?
- Tubs her var væk længere. - Jeg er ikke så hurtig som De.
"Fem små soldater legede dommerspire; én blev dommer selv, og så var der fire."
En efter en og på en bestemt måde.
Og hvor er min pistol?
- Lad være med at se på mig! - Eller mig!
Jeg kan ikke holde lyden af den vind ud.
Kan ikke holde det ud!
Jeg vil ikke bare sidde her og vente på at dø!
I krigen, gjorde vi det hele tiden.
Og stadig vågen!
Lig, lig, lig!
Knogler, blod, kranier!
En lang...parade!
En endeløs parade af smadret kød!
Stod der bare, skar arme og ben af -
- og indvolde allevegne og skrigene!
Mine damer og herrer, lyt efter!
De er anklaget for følgende.
- Edward George Armstrong... - Det er mig!
- William Henry Blore. - Ja, det er mig!
At I har myrdet James Steven Landor.
- Nå... - Vera Elizabeth' Claythorne...
Stanken! Og larmen, larmen, larmen.
Hvordan forholder De Dem til anklagen?
Skyldige!
Hvad er det, der er så sjovt?
Se Dem!
Hold fast i mig, Vera. Vi kommer igennem det.
Jeg har ikke til hensigt at blive dræbt.
Døden... er for andre mennesker, ikke for os.
Se på dem! Sammen!
Det er hans søster.
Mr. Og mrs. Owen.
Det er dem!
Fint!
Hvorfor har jeg den hat på?!
Jeg går i seng.
Festen er forbi.
Hør lige her, solstråle, Du er blevet snuppet.
Og vi ved godt hvorfor.
Lusker rundt og kigger efter gentleman.
Jeg er jo ikke født i går? Så du er heldig, at du fik mig.
Andre ville nok være noget mere hårdhændet ved dig.
Se på dig selv. Der er jo ingenting af dig.
Du er blød.
Som en fersken eller lignende.
Du ville blive mast på et øjeblik.
Så smut du bare.
Lad det være en lektion for dig, ikke? Vær mere diskret.
Du skulle jo nødig ende op med en blodig næse eller værre -
- for du ville ikke få det sjovt her i brummen.
Tak, skal De have.
Det er det, jeg burde have gjort, ikke sandt?
Det er det, jeg burde have gjort.
Men det gjorde jeg ikke.
Dit svin!
Lombard! Lombard!
Hvad er det?
Det er ham. Det er Armstrong!
Lås din dør, Vera, og sæt en stol imod den.
Hvordan har du det?
- Hvordan har mrs. Hamilton det? - Jeg tager hende til London.
- Hun kan ikke blive her. - Selvfølgelig.
Hun giver dig tre måneders løn, i stedet for et varsel -
- fordi du selvfølgelig ikke kan være guvernante -
- når der ikke er noget barn at se efter.
Hvis mrs. Hamilton er i London, kan jeg passe huset.
Selvom jeg ikke er guvernante, kan jeg stadig se efter huset.
- Som en ven. - Jeg lukker huset ned.
Jeg forestiller mig, at det kan sælges.
Men det er dit nu.
Jeg bliver nødt til at finde et sted at bo.
Jeg finder et godt hotel.
Indtil du kommer. Så kan jeg finde os et lille hus.
Jeg er nødt til at være hos Olivia.
Hun er virkelig ret sløj.
Der bliver en efterforskning.
De vil have den snart, så der bliver brug for dig.
Selvfølgelig.
Kommer du også?
Jeg bliver nødt til at gå.
Stakkels lille Cyril.
Vera? Det er os.
Den lå på din seng.
Den lå bare... på min seng.
Og hvordan ved jeg så, De ikke plantede den der i aftes?
Hvis Philip havde pistolen ville han -
- tage den med sig, da De gik efter Armstrong?
De kunne været krøbet ud af dit værelse og plantet den.
Jeg låste døren, hvis Armstrong kom tilbage.
Armstrong er forsvundet. I den tynde luft.
Vi delte os, da vi søgte i aftes, ikke sandt?
- Ja vi gjorde. - Fandt De ham?
- Smed De ham ud fra klippen? - Nej, Tubs, jeg fandt ham ikke -
- og smed ham ud fra klippen. Gjorde De? - Nej!
Nej.
- Vildspor. - Hvad?
"Fire små soldater jagted' et trofæ.
"En kom på vildspor og så var der tre."
Vildspor. Armstrong er stadig i live.
Hvorfor er det altid Dem, der finder ud af det?
Fra starten af, ikke sandt?
- Gennemtænkte det. - Armstrong sagde også det.
Det har været en lang nat.
De lader spritten gøre arbejdet for dig, Tubs.
Jeg har fortalt Dem at stoppe med at kalde mig det!
Deres fornavn er William, er det ikke?
Hedder De Will eller...?
Bill. Jeg hedder Bill.
Bill, hvis idé var det at sætte musik på -
- og blive fuld så vi alle ville besvime og ikke høre noget?
- Armstrong. - Og hvem har De først mistænkt?
Hvem fik De færten af, lige fra starten?
Armstrong.
Vildspor.
Han har spillet os fra hinanden fra starten af.
Og han lever stadig.
Folk kan ikke bare forsvinde. Ikke på en lille ø som denne.
Han er stadig i live.
Jeg har en lille ejendom derhjemme.
I Edmonton.
Jeg elsker den.
Det er mit lille stykke af paradis.
Det er det bedste i verden bare at sidde der og kigge på det hele.
Mens det vokser.
En kop te fra kanden og en smule brød og ost og -
- en radise som man lige har hevet op af jorden forinden.
God, stor, peberet radise.
Små ting.
Gode ting.
Bare jeg have smidt det brev fra Ulick Norman Owen i skraldespanden!
Jeg har fortjent det -
- for at prøve at tjene en smule kontanter på en fordækt måde.
Vi har alle fortjent det.
Er vi allerede døde?
Hvad?
Måske er vi allerede døde, men det er bare ikke gået op for os endnu.
Og dette er helvede.
Vi er i helvede.
Og vi bliver straffet, for hvad vi har gjort.
For jeg slog ham faktisk ihjel.
Landor.
Jeg trampede ham til plukfisk.
Hans egen mor kunne ikke genkende ham. Kunne ikke sige farvel.
Jeg myrdede ham godt nok.
Han var hjælpeløs og jeg fortsatte bare.
Han må have været så bange.
Bare en ung fyr.
Jeg har tomatplanter, som skal høstes. Hvem skal gøre det?
Hvad skal der ske med min ejendom?
Kom nu, Tubs. Vi er ikke færdige endnu.
Det er os tre imod ham. Vi kan klare os.
Og der må uden tvivl snart være nogen på vej for at hente os.
- God indstilling. - Hvem skulle komme efter os?
Ham Narracott dukkede aldrig op, som han skulle.
- Han er nok købt og betalt. - Vi starter et bål.
- På klipperne. Nogen skal nok se det. - Vi skal bruge forsyninger.
Jeg vil ikke tilbringe endnu en nat i dette hus. Vil I det?
Måske bliver der holdt øje med os.
Det gør der.
Lad os komme afsted.
Kom nu, Tubs, lad os komme afsted!
Hvor er han?
Bliv her.
Lad være med at følge efter mig!
"Tre små soldaterdrenge, gik en tur i zoo -
- én blev favnet af en bjørn og så var der to."
Stakkels Tubs.
Det er ved at blive lavvandet!
Philip?
Philip!
Der er noget dernede.
Armstrong.
- Kom! - Hvorhen?
Ikke her.
Jeg må finde en bedre udkigspost.
Nej, nej, nej. Vi kan ikke bare efterlade ham sådan her.
- Det er ikke okay. Det kan vi ikke gøre! - Jo, vi kan.
Nej, når båden kommer. Så vil de se ham sådan der.
Og vi har ikke gjort det anstændige. Det rigtige.
Hvordan ser det så ikke ud?
Vær nu sød.
Vær nu sød!
Det er dig! Det er dig! Det er alt sammen dig, det hele!
- Giv mig pistolen. - Du vil slå mig ihjel!
Nej. Nej. Jeg slår dig ikke ihjel, Vera.
- Men der er en anden på denne ø... - Nej, der er ikke!
Der er nogen på øen og de slår os begge ihjel, hvis ikke jeg får den pistol.
- Der er ingen. Du har dræbt dem alle! - Hør på mig, vi bliver jagtet!
Lige nu bliver vi jagtet!
Jeg har brug for pistolen!
Giv den til mig.
Vera?
Giv mig pistolen.
Giv mig pistolen, Vera.
Jeg lovede ham, at vi ville lege med bat og bold efter undervisningen.
En belønning for at være dygtig.
Han ville svømme. Han ville altid svømme.
Men jeg sagde nej.
Jeg gik hen for at hente battet og bolden til vores leg -
- og så var han væk.
Jeg løb efter ham. Jeg løb så hurtigt, som jeg kunne.
Hvis bare jeg ikke havde vendt ryggen til i et øjeblik.
Det var kun et øjeblik, mens jeg hentede battet og bolden.
Hvis bare...
Tak fordi De prøvede at blive her.
Åh gud.
Før var jeg ikke så sikker.
Men jeg er sikker nu. At se dig. At høre dig tale.
Nu er jeg sikker.
- Hvad er du sikker på? - At du lyver.
Du kunne ikke indhente... Cyril?
Jeg har set dig løbe, Vera.
Du er hurtig. Du er stærk. Du sprinter.
Du ser bort et øjeblik og kunne ikke indhente Cyril?
- Hugo, du må ikke tro... - Jeg ved, hvorfor du gjorde det.
Men du forstår ikke, at jeg faktisk elskede den lille dreng.
Det gjorde jeg også, og jeg elsker dig.
Jeg kan ikke bevise det.
Men Vera, hvis jeg havde beviser...
Ville jeg få dig hængt.
Cyril?
Hør...
Du er stærk nok til at svømme hen til klippen, ikke sandt?
Du er stærk nok. Er du spændt?
På pladserne, parat... start!
Jeg er der næsten.
Hold ud.
Bare rolig, jeg kommer.
Hugo?
"To små soldater satte sig på en sten...
"Én han fik solstik dér, og så var der én...
"En lille soldat, ensom ved sit bål...
"Han gik hjem og hængte sig, og så var der nul."
Undrer De dig over...
Lever og nyrer.
I troede alle på lægen, da han erklærede mig død.
- Ingen af jer tjekkede. - Jeg vil ned!
Armstrong gjorde det meget nemmere.
Han var ivrig efter at danne en alliance.
Jeg ved ikke, hvad han forestillede sig, da han løb ud i natten for at møde mig.
Han troede måske, jeg ville redde ham.
Jeg løj om operationen.
Svulsten breder sig.
Jeg kan kun vente på det uundgåelige.
Det er ganske overordentligt smertefuldt.
- Men der er ikke lang tid tilbage. - Hvorfor gør De det her?
Fordi retfærdighed skal ske for alle.
Det har jeg jo sagt, hører De ikke efter?
Beviserne, der fik mig til at dømme Edward Seton -
- var alt for slemme til at blive offentliggjort.
Det var mareridtagtigt.
Virkelig.
Hvor andre fandt det afskyeligt...
Miss Claythorne, fandt jeg det fascinerende.
Og da Seton så mig i øjnene, så han min begejstring.
Han vidste, vi tænkte ens.
Og da hans nakke knækkede...
Følte jeg, jeg havde fået en gave.
Nej.
De mener det ikke.
De er en god mand. Moral.
Moral?
Måske er der noget der.
Der er forskel på Seton og jeg.
Alle hans ofre var uskyldige.
I er alle skyldige.
Forestil dig...
Politiet kommer og finder et hus fuldt af mord -
- og spor efter UN Owen overalt.
Men UN Owen er der ikke selv.
Men hvem kunne ellers have affyret det sidste skud -
- der tog livet af den ulastelige dommer?
Ti lig og ingen morder.
Hvordan kan han være forsvundet?
Det er komplet ubegribeligt.
Det vil de spekulere over i årevis.
Nej, vent.
Der er ikke... Der er ikke flere kugler.
Der... kan ikke være et sidste skud, fordi pistolen er tom.
Der er ikke flere kugler.
Pokkers.
- Så er det hele ødelagt. - Nej, det er ikke.
Jo, der er lig alle vegne og kun mig tilbage.
Ikke kun dig, der er mig.
Os to, sammen.
Vi siger, det var Philip. Han var sindssyg.
Han var den mest fornuftige af alle.
Han var sindssyg.
Han dræbte alle og jeg skød ham.
Jeg skød ham i selvforsvar.
Philip Lombard gjorde det hele.
Han blev Deres elsker.
Ja.
- De har hans blod på fødderne. - Selvforsvar!
Det siger vi.
De vil tro på os.
De troede mig sidst.
De er en forførende kvinde, miss Claythorne.
Vera.
Den jeg holdt mest af, faktisk.
Der er ingen sidste kugle, dommer.
Men jeg kan redde os begge.
Jeg holder på din hemmelighed og redder os begge.
Bare få mig ned herfra.
De glemte den, der blev skudt i mig.
Tekstet af SUBSTANCE for DanishBits.org